Senator Bob Dole kallar det slask—tv.
Chock—reportern Howard Stern kommenterar inte tv—censuren.
Det är ett angrepp på tv—pratshower!
—Släng ut skräpet! —Det är förnedrande, perverst...
Vilken fantastisk publik. Jag har en speciell gäst idag.
—Cowboy Phil och hans gris. —Galet och konstigt.
—Han kom i kvinnokläder, varför? —Som kvinna är jag grym!
—Det är ju otroligt! —Vi pratar om nakenhet i tv.
De tappade bort tröjorna i Las Vegas, och nu är de här.
—En applåd! —Vad är det som händer?
Pratshowvärden ni älskar att hata: Wally Sparks!
Det här är Wally Sparks!
Wally! Wally! Wally...!
Vilken publik. Jag mår bra nu, men i morse var det värre.
Jag gjorde armhävningar naken. Och jag såg inte råttfällan.
Jag stoppade en våldtäkt idag: Jag ändrade mig!
Har ni precis kommit? Sätt er ner.
Vi börjar med inslaget: Den hårda verkligheten .
Eller som min exfru sa: Är den verkligen hård?
—Vad gör han nu? —Stå stilla.
Ett klagomål till så ryker han.
—Hon var en vild flicka. —Hur vild då, Wally?
När hon gjorde franskbröd fastnade tungan i brödrosten!
Första gången jag såg henne gjorde hon armhävningar i gurkodlingen.
Det är i alla fall inte Wally Sparks.
—Ge mig de tjejer du nobbade. —Ge mig de tjejer du tog bakifrån.
—Våra gäster är långt ifrån normala. —Nu ska ni få träffa...
Mannen som är kär i sin hund: Harry Karp och Queenie.
Alla pratshower är visst åt hundarna!
—Hur hände det här? —Han köpte det här till henne.
Ett halsband med 14 diamanter. Han har aldrig köpt nåt sånt till mig.
—Du gör nog inte rätt trick, bara. —Ska jag sitta och tigga?
Det är bättre än att rulla över på rygg och spela död i 15 år.
—Du är omöjlig. —Han kallar dig byracka!
—Hur länge tror du att det håller? —I hundår?
—Lugnt och utan att svära. —Jag hoppas hyndan ger dig rabies!
—Kalla henne inte så! —Lugna er!
Snälla ni...inget våld!
—Hämta en hundfångare! —Tillkalla vakten!
—Inte ett slagsmål till. —Fasen, Wally...
Vad jag tycker om Wally Sparks?
—Wally Sparks...? —Vad jag tycker om Wally Sparks?
—Wally Sparks är en plåga! —Är han fortfarande på tv?
—Lever han fortfarande? —Kritikerna såg mitt program.
—De gav mig ett enda finger. —Han är uråldrig, han är ute!
—Han uppför sig inte. —En vedervärdig idiot.
Jag sitter högst upp, men jag har hemorrojder!
—Jag gillar honom, men han är ful. —Wally Sparks är en idiot.
—Han är usel i sängen också. —Män som han borde buras in.
Gå ingenstans.
Efter pausen lär vi er gifta män att stirra på andra kvinnors rumpa—
—utan att frun märker nåt. Efter pausen!
Vi har fått en massa kritik från våra konservativa vänner i Södern.
Särskilt Atlanta. Georgias guvernör Floyd Preston skriver i ett brev—
—vad han tycker om programmet. Här är brevet.
Han skriver: Som tillgiven familjefar känner jag —
— att programmet gör våld på familjemoralen.
Jag är ovärdig och olämplig för allmän konsumtion .
Men jag har konsumerats av allmänheten många gånger—
—och ett par gånger slukad hel. Och du pratar om familjemoral.
Jag hittade guvernörens stamträd, och två hundar pissade på det.
GUVERNÖRENS HEM, ATLANTA
Hans familj är förvirrad.
Under inbördeskriget kämpade hans gammelfarfar för väststaterna!
—Jag hatar den mannen. —Lugn, guvernören.
Dina väljare ser inte sånt skräp, och det påverkar inte valet.
Jag skrev det inte för att få röster. Som far och äkta man vill jag inte—
—att min familj, delstat och land ska påverkas av den där medietölpen.
Nej, jag säger bara...
Om jag fick bestämma skulle han bannlysas från västra halvklotet.
Pappa? Jag ville bara säga att även om vissa efterblivna arbetare—
—tycker att Wally Sparks är rolig så tycker jag att han är vedervärdig.
—Hon säger att han är vedervärdig. —Jag är stolt över dig.
—Om han ens kan läsa det. —Ja!
Vi är så ledsna att du inte kan komma hit för den stora festen.
Jag blir inte guvernör en dag om jag inte går i skolan.
Du låter redan som en politiker.
—Jag älskar dig, pappa. —Och jag dig. Kom hem snart.
Hej då.
Hon säger att hon inte är säker på om Sparks överhuvudtaget kan läsa.
Vad har du där?
Jag tänkte att ni skulle vilja ha lite te.
—Varsågod. Ska jag hälla upp? —Nej tack, kära du.
—Det ser dystert ut i opinionen. —De stackarna i Sovjetunionen.
—Jag glömde skedar. —Vi klarar oss utan.
Hur ska ni kunna röra? Då lämnar jag er. Säg till om ni behöver nåt.
Tack, Emily, men vi vill helst inte bli störda...
Självklart! Som du vill, Floyd. Som du vill.
Hon är en fin kvinna, sir.
I nästa kampanj vill vi visa familjen Preston—
—som en typisk, normal amerikansk familj.
Kan jag äta bananen och förbli en gentleman? Vad säger ni?
—Gör det, Wally! Gör det! —Vad är det som händer här?
Hur många gånger har jag sagt att ni inte ska se på det här?
Det är nästan slut, och han är grym!
Och olämplig för barn.
Låt den vara av, unge man. Lyssna på mig!
Robby... Det räcker!
En veckas utegångsförbud. Och glöm min fest på lördag.
Jag är förkrossad, guvernören!
—Din pappa är sur. —Säger du det?
Vänta tills han ser vem jag bjöd in till hans dumma fest.
—Hon var en vild tjej. —Hur vild, Wally?
Vild! När hon slickade på ett frimärke började Elvis le.
Det var allt. Vi ses på måndag, då ämnet är:
Sex efter tio års äktenskap. Bör frun få veta om det?
Kom ihåg: Alla har sina kors att bära.
Men alla korsar inte benen.
Och...bryt.
Vilket grymt program!
Jag måste prata med Wally.
—Hej, pappa! —Dean! Vilken överraskning.
—Galet program idag, va? —Det var en bra beskrivning.
Du, bandet spelar i helgen.
Vilda hästar kan inte hålla mig borta.
Om de inte var på galoppbanan. Går det bra för er?
Bra, vår manager tror på oss.
Se upp med dem. En manager ordnade ett jobb så långt ute på landet—
—att jag blev recenserad i Sportfiskarbladet. Vill du äta nåt?
Jag har ett möte.
Så här sent? Tänk på mig när du kommer till det saftiga.
Behöver du stålar?
Pappa, du behöver inte försörja hela världen.
—Vi ses i helgen. —Miller är på krigsstigen. Vi drar.
—Tror du att min son gillar mig? —Självklart. Hur så?
Han respekterar inte mitt jobb.
Hur många barn kan säga att deras pappa kan äta bananer mellan bröst?
—Du har en poäng. Två, faktiskt. —Kom nu.
Du har fått en leverans, Wally.
Ännu ett hatbrev från Georgias guvernör?
Nej, det är en inbjudan till hans valkampanjsfest.
Träffa en massa stela jäklar? Det enda stela på mig finns i byxorna.
Herr Per Vers! Du lyckades visst med ännu en katastrof!
Du är den enda vita killen jag känner med brun näsa, Miller.
Jättekul. Du förlorade en sponsor till ikväll.
Och mr Spencer har tagit ett gäng lyckopiller och vill prata med dig.
Hej, Wally. Kul att ses. Vet du vad det här är?
Ja, en frisk flicka som ligger på rygg.
Nej, det är en graf som visar dina reklamintäkter.
Ser du att det är toppar och dalar? Det är fler dalar än toppar—
—eftersom ditt program har utvecklats till en uppvisning av missfoster.
En cirkus för de olyckligt lottade. En tutt— och rövparad.
—Fansen älskar det ju. —Men sponsorerna hatar det.
—De hatar det. —Ekar det här inne?
Vi har gått igenom det här många gånger.
Min uppgift är att göra sponsorerna glada, och det är de inte, så...
—Ditt program läggs ner. —Vad? Vi kan väl prata om det?
Inte den här gången. Jag är ledsen.
Vänta lite. Ursäkta mig, men det här är skitsnack, mr Spencer.
Vi vet att utan Wally hade vi inte stått här idag. Han är en pionjär!
Han uppfann tabloidpratshowen och formade den här tv—stationen.
—Gjorde jag det? —Tala inte så till mr Spencer!
Han ligger bakom vår framgång. Han är ett programgeni.
—Håll käften. —Tittarsiffrorna kommer nästa vecka.
Vi kan boka några stora namn och ändra på formatet.
—För sent, det kan inte fixas. —Omöjligt att fixa.
—Miller? —Ja?
Ställ dig i hörnet och räkna till 100.
—Men...! —200.
Ja, sir. Okej.
Ett, två...
Du och Wally har känt varann länge. Du är skyldig honom en tjänst.
Du har rätt. Vi har känt varann länge.
Väldigt länge. Du får en vecka till, men jag vill se en helomvändning.
Det lovar jag. Tack, Spence. Jag tar tillbaka allt jag har sagt om dig.
Tack, mr Spencer.
Du kan inte vara allvarlig. Sparks är en belastning för stationen.
—Han ska få dö kämpande. —Jag tänker att...
Nej, du tänker inte, alla vet det. Hon har rätt om Wally.
Vi har känt varann länge. Det finns en moralkodex—
—bland gamla vänner i branschen, som ni unga inte förstår.
—Det rör lojalitet och respekt. —Och om han misslyckas?
—Då åker han ut direkt. — Herr Per Vers.
Omöjligt att fixa.
Jag har en film med den nya heta porrstjärnan.
Hon skulle vara en bra gäst i programmet.
—Var är hon? —Hon kommer strax.
Skulle vi inte ha personalmöte?
Vänta, vi är upptagna. — Okej, boka henne till programmet.
—Hur vet du att hon är rätt? —Hon är rätt!
Det räcker!
Våra karriärer är i fara. Tar vi oss inte i kragen förlorar vi jobbet.
Inga fler porrstjärnor eller lesbiska Elvis—imitatörer från rymden.
—Det var ju ett jättebra program! —När ska du bli vuxen, Robby?
När jag var i din ålder gick jag i skolan och hade ett jobb.
Du hade inget Nintendo och fick gå åtta kilometer varje dag utan skor.
—Och jag visade vuxna respekt! —Ja, du gick ju på militärskola.
Vår familj har gått där sen vår förfader grundade skolan.
—Vi är klara. —Jag vill inte gå där.
—Säg det till honom, mamma. —Floyd, umgås lite med honom.
—Han behöver din vägledning. —Han behöver en ordentlig omgång!
—Tagning! —Vad? God dag.
Jag heter guvernör Floyd Preston. Här bor jag, det här är min fru Emily.
Vår dotter Priscilla är inte här.
Hon studerar för att följa i familjetraditionens spår.
Och här är vår fina son Robby.
Vårt familjenamn har alltid stått för goda, sunda, amerikanska värderingar.
Så kom ihåg: En röst på mig är en röst på familjen.
—Tack! —Le!
Vi måste komma på en idé, annars blir vi som den här killen.
—Har du lite växel, Wally? —Ja, i bilen har jag en.
Här, varsågod.
—Här borta! —Ledsen, damen.
—Taxi! —Wally Sparks! Jag är ett stort fan!
—Vi har bråttom, kör till Soho. —Absolut. Det är Wally Sparks!
Flytta på er, kom igen!
Jag heter Tony. Vänta tills killarna får höra att jag har haft dig här.
För det första har du aldrig haft mig.
—Och jag gör det aldrig i en taxi. —Du är så rolig!
Jag var ute med en tjej igår.
—Hon var ful. —Hur ful?
Hon gick till plastikkirurgen, och han gav henne svans!
Förlora inte taxilicensen nu, Tony.
Spencer vill ha en förvandling och gäster med större nyhetsvärde.
Ikväll har guvernör Preston valkampanjsfest.
Han skriver och ber om ursäkt för sitt brev.
Han är ett stort fan och tycker att det vore grymt att träffa dig.
—Skrev han grymt ? —Han kanske vill vara gäst.
Den kristne guvernören hos Wally Sparks!
—Han vill inte vara med. —Vi åker ner och frågar honom.
—Ja, gör det! —Tycker du det?
—Absolut! —Varför frågar jag honom?
—Jag har ingen lust. —Var inte en mjukis, nu.
Jag hatar när kvinnor säger så.
Okej, vi åker till Atlanta. — Du övertalade mig.
—Det går fortare om vi går. —Tack för att ni åkte med.
—Vi ses. —På dem, bara!
—Se här! —Vilket flott ställe.
—Ja, nu är vi i Södern. —Wally Sparks med gäst.
—Det här är en smokingfest. —Naturligtvis.
—Den här vägen. —Här får du.
—Fixa lite fin senap åt mig, va. —Håll i min väska.
Tack.
Åh, lite bubbel.
—Vad är planen, Sandy? —Först kan du ge mig min väska.
Kom. Jag smugglade in en videokamera. Jag har ett hål i väskan.
Vi kan filma i smyg. Hitta guvernören och fråga om han vill vara med.
Vi kanske fångar nåt smaskigt. Jag känner mig som en grävande reporter.
Bra. Jag letar upp Jack Daniels i baren.
Du är så fin, Emily.
Vi tar en bild här.
Ge mig en dubbel av vad som helst.
Wally Sparks! Vad gör du på ett sånt här ställe?
Jag är här för att hitta lyckan. Om hon är här, vill säga.
—Har du sett guvernören? —Nej, men kolla här.
—Punsch, tack. —Hej, vad heter du?
—Lola. —Vilken liten lammunge.
—Jag kan väl få vara din bagge? —Stick din fårskalle.
Vilken vass tunga. Den kan skapa problem. Eller lösa dem.
—Du är hemsk. —Vad sysslar du med?
—Jag är skådespelare. —Jag kan främja din karriär.
—Jag tror inte på lösa förbindelser. —Jag kan behålla flugan knuten!
Ha så trevligt. — Hej, Randal! Vad trevligt att du kunde komma.
—Självklart. Du har mitt stöd. —Det är jag tacksam för.
Jag hoppas att du stöder vår nya nöjespark.
Ja, men området är skyddat.
Jag vet, men det innebär många miljoner i intäkter för delstaten.
—Partiet räknar med dig. —Nu gäller det det här partyt.
Kan vi prata om det senare? — Emily!
Om ni vill se nåt kul, så titta på en porrfilm baklänges.
Då ger horan tillbaka pengar först.
När vi är i Washington minns vi våra vänner.
—Ursäkta mig! —Äsch, jag behövde en ny.
Låt mig hjälpa dig.
—Den går att gnugga. —Vad?
—Lugn, den är så liten. —Ja.
Fläcken, alltså. Jag tror inte att nån ser den.
Harvey Bishop. Jag leder guvernörens valkampanj.
—Gör du? Hej på dig. —Hejsan.
Såg du den underlige mannen som störde oss, Floyd?
—Vem då? —Han har en röd kavaj.
Nej, vad hände? — Hitta gästen i röd kavaj, är du snäll.
—Ja, min man är Kanadas ambassadör. —Är ni från Kanada? Vilket land.
De startade ett land, men ingen kom. Jag heter Wally Sparks.
—Ni kanske har sett mitt program. —Vi ser inte så mycket amerikansk tv.
Jag har hört att man bara har sex bakifrån i Kanada.
Då kan båda se hockeymatcherna.
Kan ni klia mig på ryggen? Det kliar precis där.
Det är bara två veckor kvar på min kåldiet—
—och sen ser jag ut som en 16—åring, säger min dietist.
—Jag ser fram emot det. —Stå kvar där. Ja, precis där.
Ja, precis så. Ja, där!
—Sparks! —Jag vill gifta mig med dig.
—Men jag nöjer mig med klänningen. —Harvey! Kom hit!
—Ursäkta mig. Vad är det? —Hur kom han in?
—Wally Sparks? —Bröllopsresan går till Puerto Rico.
—Du är underbar. —Han står väl inte på gästlistan?
Vi vill inte ställa till en scen. Jag kollar gästlistan.
Tack för det, gumman. Stanna här, jag kanske får skrevklåda.
Det stämmer. Här är hans inbjudan.
—Hur gick det till? —Det vet jag inte.
Ni borde hitta ett rum.
Ni två borde hitta en lagerlokal.
Ja!
—Trevligt att ses, mr guvernör. —God dag...
Spara en dans till mig senare. — Mrs Preston...
—God dag. Vem var det? —Jag har ingen aning.
Vilken fest. Det är visst unhappy hour .
Hej, kommer du hit ofta? Jag stöter inte på dig.
Jag vill ju inte att han... Oj, då.
Jag ber om ursäkt.
—God kväll, sir. —Hej.
—Härlig kväll, va? —Det kan man säga.
—Varför stirrar alla på mig? —De känner väl igen dig från tv.
Där är guvernören. Var charmerande.
—Ser jag inte charmerande ut? —De kommer hitåt.
Hej, jag heter Sandy Gallo. Jag producerar The Wally Sparks Show .
—Det här är Wally Sparks. —God dag, mr guvernör.
Jag har sett fram emot att träffa dig.
Tack för inbjudan. Det är ett riktigt partaj, det här.
—Hej, jag heter Emily Preston. —Jag har hört att du är ett fan.
Vad sägs om att vara med i programmet? Jag bjuder på resan.
—Och för lite sällskap . —Vad menar han?
Jag har ingen aning. Din vän vill tala med dig.
Jag behöver mer is. Du behöver inte din, va? Tack.
—Du lovade mig en dans, mr guvernör. —Vilken tajming.
— Sällskap . Jag förstår. —Bjud upp guvernörens fru.
—Så filmar jag det. —Ska jag? Okej.
Håll den här. — Emily, nu visar vi hur man dansar.
—Nej tack... —Jo, kom nu.
Du sa aldrig att du arbetar för Wally Sparks.
Det är många saker jag inte har sagt.
Jag är en väldigt djup, kännande, sensuell och givande person.
Vet du vad jag skulle kunna tänka mig nu? Sex on the beach .
—Jag hämtar bilen! —Vänta lite. Det är bara en drink.
Kan du hämta två åt oss? Det var gulligt.
Ursäkta mig.
Senator Floyd Preston . Det låter bra.
Vem vet? En dag kanske du blir Amerikas första dam.
Men var guvernören den förste mannen?
Vi träffades på ditt valmöte i Savannah, men du har nog glömt det.
—Vi drack mycket den kvällen. —Du förväxlar mig med nån annan.
Släpp mig, sir!
Ursäkta mig!
Olé!
—Herregud! —Här kommer den stora rundturen!
Och så den stora finalen. Ner på rumpan! Var det en hård landning?
Ursäkta mig!
—Jag tar en sån. —Visst.
Tack.
—En kanapé, ma'm? —Nej tack.
Du måste prova den, vegetariskt, men allt grönt är tillåtet.
Det gör min man galen att jag inte äter kött längre.
—Titta vem det är, Michael! —Tack för att du kom.
Mr guvernör. Eller är det senatorn?
Snart, förhoppningsvis. Vill du sjunga för oss?
Det skulle jag gärna, men jag har ont i halsen.
—Jag hämtar lite te. —Wally Sparks?
—Hej, Michael! —Kul att ses.
Jag gick ut med en tjej som var så ful att när vi gick på stranden—
—så frågade folk vad jag hade använt som bete.
—Du sjunger väl för oss ikväll? —Mr Sparks, han har ont i halsen.
Vet du vad, Wally? För dig gör jag allt.
Jag vill tillägna den här låten en fantastisk delstat—
—och en speciell vän.
Den coolaste killen jag känner: Wally Sparks.
—Hej. —Hej.
Skål.
Wally, kom hit. Kom hit!
—Kameran trillade ner i punschskålen. —Vad?
Jag hämtar lite punsch.
Härligt, nu kommer det nån.
Jag ska bara kolla temperaturen.
Här, lägg den i väskan.
Punschen måste ha kortslutit kameran.
Det kan vara tv:n. Ibland behöver man bara slå på den.
Det står skärm på en knapp. Det kanske löser nåt.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Jag tror att Harvey vill visa en ny valreklam.
Jag visste inte att vi skulle se nåt. — Ursäkta mig.
Kan bandet...? Tack. Kan ni komma närmare, är ni snälla?
Vi vill visa ett klipp som förhoppningsvis bevisar—
—att era bidrag alltid används på ett moget och ansvarsfullt vis.
—Det är ju en... —Nej, det kan jag väl aldrig...
—Hur har det här hamnat här? —Jag spelade nog över Joeys film.
Floyd, varför har mannen så ont?
Är han en av dina supportrar?
—Nu kommer det nåt. —Det var på tiden.
Min fru har provat alla dieter som finns, men hon är fortfarande tjock.
—Helen... —Randal...!
Tillbakaspolningen sitter fast.
Kolla på dig!
—Harvey? Harvey! Harvey! Harvey? —Jag är här.
—Stäng av det här omedelbart! —Ja, sir.
—Bandet är trasigt. —Stäm mig, då.
—Tillbaka till arbetet. —Jag behöver en drink.
Dave, är den inte vacker?
—Jag måste bjuda över två andra. —Ska den användas till kapplöpningar?
Nej, det här är en avelshingst.
Tack så mycket, Nancy. — Nu är det snart efterrätt.
Nancy, kom upp och få kvällsmat när du är klar.
—Hejsan. —Hej.
Hur är det med dig, min vän?
Så du ska bli avelshingst, alltså?
Jösses, de kommer att flockas kring dig!
Det är oartigt att dricka ensam. Är du törstig? Det ordnar jag.
Varsågod. Jag vet hur det känns.
Jag vet hur det känns. Här.
Här, drick allt du vill. Varsågod, festa loss.
Jag lovar att inte utnyttja situationen.
Nu välkomnar vi vår guvernör till scenen.
Han får vår och hela nationens respekt när han blir senator:
Floyd Preston och vår underbara värdinna Emily!
—Tack så mycket. —Tack, Randal.
Tack, mina damer och herrar.
Tack för att ni kom och för era generösa bidrag.
Det har varit en hård valkampanj, men jag vill försäkra er om att...
—Nej! —Vi kommer att rida vidare...
—Jericho! —Flytta på er!
Jericho!
Jösses...!
Sluta! Är det här förspel?
Ingen panik! Och ge ingen dricks när ni hämtar bilen, det har de fått!
—Vad gör du...? —Lugn...
—Sparks! Ner från min häst! —Du milde!
—Bara... Jericho! —Hur får man stopp på den här?
Är det nån som kan rida mig hem?
I jösse namn! Du vanhelgar delstatens flagga!
—Se upp, guvernören! —Akta dig, mr Sparks!
Oj då. Lugn nu, grabben.
Lugna dig. Duktig kille. Vad tittar du på?
—Inget mer till dig. Baren är stängd. —Oj...
Vi måste härifrån!
—Se upp, han exploderar! —Spring!
Spring för livet! Full häst!
—God natt, vi hörs! —Vi är ju vänner.
—Jag hatar honom! —Floyd...
Kom ner därifrån.
Pratshowvärden Wally Sparks förhindrade hjältemodigt—
—en galen häst från att lemlästa festens gäster.
Guvernörens fullblodshingst är oskadd—
—men det sägs att han har en ordentlig bakfylla.
Det här kommer inte att göra ont.
Då så. Hit med rumpan.
Det här är Stammande John från Georgia. Det här är vidrigt, hej då.
Det går rykten om att Wally Sparks har blivit dödligt sårad.
Han sägs ligga och vila i guvernörens sovrum.
Jag älskar dig. Streta inte emot. Gör det rätta. Kom igen, älskling.
—Streta inte emot. Kom igen... —Wally...
—Jag älskar dig. Kom hit, älskling. —Hallå, Wally. Vakna.
—Wally, vakna. —Jaha, är det du?
—Ja, mår du bra? —Jag hade mig visst en helkväll.
—Ja, det hade du. —Mitt huvud. Jag blev aspackad.
Titta vilken reklam du har fått. Din olycka blev en enorm mediehändelse.
Man kan inte köpa sån här reklam.
Stoppa pressarna! Jag har fått en genial idé.
Det här kommer att rädda vårt program.
Vi säger att du har fått en ryggskada. Det kan de inte motbevisa.
Vi säger att du inte kan flyttas och måste stanna tills du kan gå igen.
—Varför måste jag stanna här? —För programmets skull! Här, drick.
—Vilket program? —Vi sänder programmet live härifrån!
Vad försöker du bevisa? Att storleken inte har betydelse?
Det kommer att fungera, Wally.
Jag är osäker på det här, Sandy. Guvernören har varit så snäll.
—Jag vill inte utnyttja honom. —Du ser tjockare ut än på tv.
—Jag är elakare också. Vem är du? —Robby, guvernörens son.
—Jag bjöd in er. —Skickade du inbjudan?
Ja, jag är Wallys största fan. Hon är en vild tjej.
När hon tog på sig en tröja av jungfruull stötte kroppen bort den.
—Grabben är okej. —Prata högre, din kavaj skriker ju.
Jag trodde att din pappa bjöd in oss.
Nej, du är den sista på jorden han vill träffa. Han hatar dig.
—Därför älskar jag dig så mycket. —Är det en komplimang?
—Vad gör du här? —Tjuvlyssnar, jag hörde allt ni sa.
Men jag skvallrar inte. Och jag är den nästsista min pappa vill träffa.
—Stämmer det här? —Jag är här borta, pucko.
Stämmer det här? Ska han verkligen göra programmet från en rullstol?
Vilket lyckokast, Wally förlamad i guvernörens hus.
Det här kanske är ett av hans trick. För att rädda programmet.
Jag kanske ska åka ner och bevisa att han har hittat på alltihop.
Miller, du behöver en kvinna. Även om det är en dyr en.
Okej...
Guvernören och hans anhängare har precis avslutat en presentation—
—i protest mot den nöjespark som man vill bygga här—
—på den här historiska platsen.
Tack. Jag älskar att arbeta med en trio. Nästa vecka är de i Vegas.
—Då är jag i hotellbaren. —Sparkar du ut honom stämmer de dig.
Det ger dålig press. Och han lär inte vara snäll i sitt program.
—Varför hamnade han inte på sjukhus? —Vi kanske kan utnyttja det.
Särskilt om vi sänder din reklam under programmet från ditt hus.
—Vad? Det visste jag inte! —Håll honom!
Det är så underbart av dig att öppna ditt hem för Wally Sparks.
Du får min röst.
Min också! Gud välsigne dig, guvernör Preston.
—Vad mer vill mr Sparks ha? —Han vill vara kvar i ditt sovrum.
Han älskar din pyjamas. Hans producent, en underbar kvinna—
—har försäkrat mig om att husfriden inte ska bli förstörd.
Backa upp den jäkeln hitåt. Kom igen, skynda på.
Kom igen, sätt fart. Eld i baken, nu.
—Skynda er, vi förlorar dagsljus. —Wally! Wally!
—Det är Wally! —Hejsan.
—Nej, det är bara guvernören. —God dag, ma'm.
Wally! Wally...!
Hämta kabeln! Vi har bara några timmar. Ni är jätteduktiga.
Skynda på, programmet börjar om några timmar.
Mr guvernör, ut vägen. Vi försöker arbeta här.
—Vill du ha en muffins? —Emily...
—En muffins? De är fettfria. —Emily, vilka är alla de här...?
—Vill du ha en muffins? —Emily, vilka är de här människorna?
De är gäster i programmet.
Det där är ett ytterst värdefullt franskt bord från 1700—talet.
—Vi har inte sönder nåt. —Det får inte repas.
Håll dig borta från min byrå!
Live från guvernörsbostaden i Atlanta: Tv:s ärligaste program.
Han är så rättfram att det gör ont. En stor applåd för Wally Sparks!
Här jämför vi amerikanska fribrottare och japanska sumobrottare.
Sumo är Japans nationalsport—
—och japaner hyser stor aktning för dessa väldiga atleter.
Sluta buga, ni trillar.
Sätt er ner. Så där.
Här är de amerikanska brottarna: De farliga Python—bröderna!
Ja!
Varför bråkar ni med sumobrottarna?
De här tjocka fettbergen vågar kalla sig professionella atleter—
—när de ser ut som luftskepp!
Vi styrketränar varje dag för att se ut så här!
Fula ord löser inget.
Säg åt dem att sluta proppa i sig och börjar bära bh!
Är det nån som vet vad de här stora fettona pratar om?
Vår japanska tolk dök aldrig upp.
Men jag pratar flytande japanska.
—Gör han? —...Toyota, Madame Butterfly...
Ni är visst steroidstinna grabbhalvor ovärdiga att slicka deras armhålor.
Säg åt fettot att han inte klarar sig två sekunder i ringen mot mig.
Säg att vi torkar golvet med...
Jag hämtar muffins.
De vill veta vem som är mannen i ert förhållande.
—Jag tycker inte alls om det här. —Oroa dig inte. De spelar bara.
—Gick det bra, unge man? —Ja.
—Så där... —Ni står för min närbild!
Mycket realistiskt, guvernören!
Kan vi inte bara komma överens?
Jag heter Dean Sparks. Jag letar efter min pappa.
Han är i vardagsrummet. Följ mig.
Vill du ha en muffins? De är populära.
—Det håller på att spåra ur, här. —Där är han.
—Vad händer här? —Dean! Vad gör du här?
—Jag oroade mig för dig. —Ormen är lös.
—Filma ormen. —Vad är det som händer?
Inget, jag spelar in ett program. Förlåt, jag glömde konserten.
Ingen fara, vi har bokat ett gig på en lokal klubb.
Släpp min man!
Vart ska du, Robby?
Mr guvernör, det här är min son Dean. Han besöker oss ett par dagar.
—Hjälp. —Hej.
Jag skulle hälsa från guvernören.
Välkomna. Ännu ett slagsmål bröt ut i The Wally Sparks Show —
—när Wally och guvernör Preston slogs med några otäcka brottare. Se här.
Har Don King blivit Wallys nya promotor, tro?
Let's get ready to rumble!
Har ni hört att Wally Sparks sover i guvernör Prestons sovrum?
Men guvernörens fru tar täcket hela tiden, säger Wally.
Ni pratade om en förvandling. Det var samma Wally Sparks Show .
Nästa program blir mycket bättre. Det lovar jag.
Nej, det blir inte fler program.
—Säg åt honom att det är slut. —Vad menar du?
—Lägger du ner oss? —Ja!
Om det är så du vill ha det, så måste Wally tacka ja—
—till en av de andra tv—stationernas erbjudande om specialprogrammet.
—Vilket specialprogram? —Det rör ju inte dig nu.
Vad pratar du om? Varför har du inte sagt nåt?
Jag har hållit det hemligt för att överraska dig.
Jag har övertalat guvernör Preston att göra en intervju med Wally.
Då ska jag sätta igång en reklamkampanj för programmet.
Vänta med den tills samma dag.
Varför då?
Jag har inte alla detaljer på plats.
—Nej, men det gör du. —Ja, jag ordnar det direkt.
Harvey...
Jäklar.
Mamma, pappa! Mamma, pappa! Det är en man i mitt rum!
Pappa! Mamma! Pappa, pappa!
Vad då? Är din man hemma?
—Det är frustrerande för oss alla. —Varför låter du honom göra det?
—Sparka ut honom. —Det kan jag inte.
—Det påverkar min valkampanj. —Då sparkar jag ut honom åt dig.
—Nej, Priscilla. Harvey säger... — Harvey säger. Lyssna på dig själv.
Du vet inte vem du är utan Harvey längre. God natt, pappa.
Vänta, älskling.
—Välkommen hem, syrran. —Vad gör du?
—Wally vill ha dunkuddar. —Flytta på dig, varma saker på väg.
Ring på mig om du behöver nåt, mr Sparks. — God morgon, gumman.
Kom in.
—Mr Sparks. —Yankees vinner allt.
—Jag heter Priscilla Preston... —Vi träffades igår kväll.
Det var det jag ville prata med dig om. Pappa och jag har pratat...
Din pappa är så snäll, din mamma också.
Och din bror är otroligt söt. Jag har gett honom ett jobb.
—Du kan charma alla, men inte mig. —Säg hej till min son Dean.
—God dag, jag... —Hallå, jag...!
Hej. Förlåt för igår. De sa att du inte var hemma.
—Jag måste ha låtit som en toka. —Jag hade också skrikit.
Jag känner några som inte hade klagat. Ta Egypten, är du snäll.
—Han måste ut och gå. —Vill du följa med?
—Absolut, gärna. —Fint.
—Visst ja. Jag väntar utanför. —Fint, tack.
Hej då.
Jösses.
Okej, Sparks. Titta hitåt.
Vem var det? En liten hund.
Ett par turturduvor. Kom igen, Wally...
Var är du?
Ryggskada, visst. Jag visste att han hittade på.
Nu behöver jag bara foton.
Vad i... Å nej, nej!
Herregud. Hjälp!
Mamma!
Ett, två, tre...
—Pappa, du kan gå! —Dean...
Har du sett. Det måste ha varit muskelkramp.
—Men jag kan faktiskt inte gå. —Hittar du bara på det här?
—Jag trodde att du var skadad! —Jag var tvungen.
—Annars hade jag förlorat programmet. —Ja, det är klart.
Dean, du förstår inte.
—Det här är för viktigt. —Nej, det har alltid varit så här.
Allt du gör är för viktigt.
Toppen. Hej, hallå!
Toppen...
Vad gör du uppe? Vill du bli avslöjad? I säng med dig!
—Läser du en saga för mig då? —Jättekul. I säng!
Jag kan inte bara ligga. Då vill jag ha lite kul.
Kan du inte ringa efter Vivian från New York?
Du ska ju vara i kritiskt tillstånd.
För mig är fyra dagar utan sex ett kritiskt tillstånd.
Du måste stanna här tills guvernören deltar i programmet.
—Och om han inte vill, då? —Då väntar arbetslösheten.
Vad ska hända med Joe då? Se till att hålla dig borta—
—så bearbetar jag...Harvey.
Och kom ihåg vad läkaren sa: Lyft inget tyngre än fem kilo.
Då kan jag ju inte ens pissa.
Snälla du.
Eskortflickor. Här är en: Vi uppfyller alla fantasier.
Hej. Jag skulle se till mr Wally Sparks.
Ja, det är en trappa upp. Första dörren på höger sida.
Vad ni än tar för husbesök, så sätt upp det på vår räkning.
Mr Sparks har redan betalat med kort. Det är så vi helst opererar.
Å nej, de ska operera.
Mannen är en plåga.
Han får inte sända från det här huset igen.
Men det är inget alternativ, sir. Om jag får säga det.
Din reklam under sumoprogrammet har gjort de unga uppmärksamma på oss.
Sparks närvaro hjälper oss. Du bör delta i hans program.
—Nu är det dags att du går, Harvey. —Fundera på det.
—Tänk på det lite. —Hej då, Harvey.
—Den här affären var ett nöje. —Det ska jag säga dig, vännen:
Du borde vara huvudsköterska. Prostitution, vilken bransch.
Världens bästa bransch. Man säljer det, men har det kvar!
Dra dig ur valkampanjen... Vad fan är det här?
—Mår du bra, Floyd? —Jag har nog en ångestattack.
Å nej, min älskling. Jag hämtar sjuksköterskan.
—Tack för husbesöket, vännen. —Hej då.
Hej. Din fru skickade hit mig för att ta hand om dig.
Jag har varit under stor press på senaste tiden.
Luta dig tillbaka och slappna av och oroa dig inte för nåt.
Jag uppskattar tanken, men jag tror inte att du kan göra så mycket.
—Jösses! Jag har väl aldrig...! —Vad händer där inne?
Jag är ledsen, vännen. Han var inte på humör.
Jag hatar honom!
Kom hit, kom hit.
Hur kan du vara Wally Sparks son?
—Det hör jag ofta. —Ja, säkert.
—När blir din pappa frisk, tror du? —Han har aldrig varit frisk.
Okej, nästa!
Tack så mycket. Den perfekta bilden.
—Hur såg den ut? —Mitt i prick!
—Ge mig en hög. —Träffa den här, då.
Le, Sparks. Du är med i Dolda kameran .
—Okej, nästa! —Fan!
Jag fick honom ändå. Nej! Fan, det var ju typiskt.
Det var grymt. Du är bra på att skjuta.
—Min pappa lärde mig. —Min pappa är för upptagen.
—Din pappa är en betydelsefull man. —Ja, men det är du också.
Att vara betydelsefull och att vara en bra pappa går inte så bra ihop.
Jag slår vad om att Dean hade det bra som barn med dig som pappa.
KÖRKORT MILLER, ALAN
Jag tror inte att de är bra för dig...
—Hej, flickor! —Hur mår du, mr Sparks?
—Bra. —Vad bra, det här är Agnes Farber.
—God dag. — Och Helen, domare Williams fru.
—Vi är med i Rädda regnskogen . —Trevligt att träffas.
Spelar du bridge? En av våra vänner kunde inte komma.
—Vi behöver en fjärde. —Jag behöver en femte!
—Så rolig han är. —Vad spelar ni flickor om?
—Fem cent per poäng. —Det klarar jag nog.
Så länge ni flickor är snälla mot mig.
—Så ni räddar regnskogen? —Ja, jag älskar naturen.
Jag är också fågelskådare. Jag älskar blåskrikor och rödhakar.
—Men framför allt påfåglar. —Det kan jag tänka mig.
Vad är din favoritfågel?
Min favoritfågel?
—Svalor. —Det är vackra fåglar.
Jag har inte sett nån på länge.
Nej, de är nästan utdöda. Vad dricker ni, flickor?
—Iste. —Har ni smakat Long Island Ice Tea?
—Nej? —Verkligen?
—Jag har två fyror! —Jag har ett par ess!
Nu smickrar du dig själv.
Jag har inget. Vad har du?
En riktig stege, men den vågar jag inte visa för er.
Vems parfym är det jag känner?
—Jag har Sommardis på mig. —Jag älskar Sommardis!
Guvernören blir helt galen när jag har det bakom öronen.
Vill ni attrahera män så är det bästa att sätta bakom öronen...
...era vrister!
Din stygga pojke! Stygga pojke!
Jag åker vidare. Jag vill inte se vad tyngdkraften har gjort med er.
Nej, stanna och spela med oss, Wally.
Spelar du piano?
Håll i bh:arna, flickor!
Kom igen, Wally!
—Jag älskar ditt pianospel. —Det är väl inget.
—Då skulle du se mitt flöjtspel! —Din rackare.
En gång till för Wally!
Då var vi här. Vi håller mötet kort.
Det är en ära att stötta en man med sunda familjevärderingar.
Helen, sluta med det där omedelbart!
Emily! Vad i hela friden har tagit åt dig?
Ta med henne upp, mr guvernör. Hon är redo.
Gumman, om vi var tillsammans nu så skulle jag...
Vad då? Är mina tre minuter slut? Okej.
Mr Sparks.
Jag vill inte ha dig i huset längre.
—Ta ner jycken från mormors soffa! —Ner med dig, Egypten.
Det där hemska djuret lämnade sitt...
...sitt avträde på mitt kontor igår igen.
Därav namnet. Han bygger pyramider överallt.
Djuret är farligt.
—Nej, men... —Egypten är ofarlig.
Han är inte otrevlig nånstans.
—Jo, på ett ställe, kanske. —Få bort hunden från mig.
—En kall dusch, Egypten. —Hitta en tik åt honom.
Aldrig i livet. Han ska lida lika mycket som jag.
Mr Sparks. Jag beklagar att du kom till skada i mitt hem.
Men du har stannat för länge nu. Flytta ut imorgon.
Jag är skyldig dig en tjänst, så jag bjuder in dig som gäst i programmet.
Jag rullar mig hellre i honung och myror och går på glödande kol.
—En gäst gjorde det förra veckan. —Imorgon! Ut!
—Robby skulle älska om du var med. —Varför pratar du med min son?
Han är smart. Han älskar dig. Han vill bara ha lite uppmärksamhet.
Jag känner min son. Du har dåligt inflytande på honom. Håll dig borta.
En annan sak. Din son har bjudit min dotter på en dejt ikväll.
—Hon ska vara i säng klockan 12! —Lugn, jag känner Dean.
—Han får henne i säng till tio! —Då så...
Jag...! Ja...
Jag hatar honom.
—Egypten hittade en plånbok här ute. —Det är Millers.
—Han är nog här för att spionera. —Vem är han?
Han gillar inte mig. Han kan förstöra allt.
Lugn, med mig och Egypten som vakter kommer han inte i närheten.
Du är fin, du.
—Jag känner till kvinnor från Södern. —Du har aldrig träffat nån.
—Kör inte för fort, nu. —Håll i dig.
Nu kör vi!
Hjälp!
—Wally? Wally...? —Hej, Joey, vi är här uppe.
—Vad gör du där uppe? Kom nu. —Jag kommer ner nu.
Vad är det här? Var kommer du ifrån?
—Stick! Eller köp mig en drink först. —Sluta larva dig.
Hitta egna nötter! Hallå? Vad...?
Aj!
Han är död.
—Gick det bra? Vad gjorde du? —Ekorren var ute efter mina nötter.
—Har du förklädnaden med? —Den är i bilen.
Kom in, nu!
Stäng dörren!
—Vad är det som är så viktigt? —Det här. Jag blir utpressad.
Nån har faxat och ringt och sagt att om jag inte drar mig ur—
—så tänker de visa upp bevis för att jag har varit i säng med en strippa.
—Vad då för bevis? —Det vet jag inte.
Jag är oskyldig. Det är mitt ord emot deras.
Ja!
Jag har aldrig sett den här kvinnan förr!
Guvernören har gjort ett snedsteg.
—Tyst, jag vill höra. —För fasen!
Det krävs ju två...
Det är en sammansvärjning. Du tror väl på mig?
En strippa säger att hon har gått i säng med dig—
—och så finns det bilder på dig med en kvinna—
—som du säger att du aldrig har sett.
Ja, mr guvernör. Ja, jag tror på dig.
—Han är väl rätt bra? —Jättebra.
—Kan vi gå innan vi blir avslöjade? —Jag måste bara se Deans band.
—Min son och guvernörens dotter. —Ja, de är fina.
—Får han fortsätta vara det, då? —Vilken otrevlig position.
Jag såg inte bilderna. Vad var det för position?
Nu har jag dig, Sparks.
—Emily. —Ja?
—Jag älskar dig. —Och jag dig.
Ja!
Vänta. Låt det vara, jag tar det.
Jag hatar honom.
Guvernören kommer strax, mr Sparks.
Vill du ha en kaka? Okej, ingen kaka.
Duktig vovve.
Aj! Det är ingen fara.
Duktig vovve.
Vi ses, pucko!
Nej, vovven!
Släpp slipsen. Dra in mig. Duktig vovve.
Släpp...!
Dra in mig, grabben.
Släpp.
Stygg vovve.
Det här är inte ett hotell! Och om det var det är rumsservice stängt!
Duktig kille.
Vad är det, mr Sparks?
Jag behövde din hjälp för att gå på toa, men det var bara gaser.
—Ursäkta mig. —God natt.
—Ni har ett stort hus. —Vill du väcka alla?
Ärligt talat, vännen så bryr jag mig inte...
...jäklar i mig.
Det här går bra. Vi har känt varann i två dagar och bor redan ihop.
Priscilla! Vet ni vad klockan är?
Förlåt, pappa. Vi sa bara god natt.
God natt. guvernören. — God natt.
—Det har hänt så mycket ikväll... —Jag förbjuder dig att träffa honom.
Du kan inte förbjuda mig nåt.
Han bryr sig inte om dig. Han använder dig för att komma åt mig.
Så dumt av mig att tro att nån skulle vara intresserad av mig.
Det var inte så jag menade, gumman...
Vi måste hitta bilderna och ta reda på vem bruden är.
Jag är människokännare. Guvernören är inte otrogen.
—Kommer du in igen? —Robby ställde ut en stege åt mig.
Var försiktig.
Ni sydstatsherrar är så charmiga och ridderliga.
Ni skulle väl aldrig neka en kvinna det hon åtrår?
—Åtrår? —Ja, men först har jag ett önskemål.
—Din idiot. —Vad?
Toppen...
Emily? Är det du? Vem är du?
—Är det du, gammelfarfar? —Ja, det är jag, Floyd.
Det är din gammelfarfar.
—Vad vill du? —Hjälpa dig.
—Men svara på en viktig fråga först. —Vad som helst.
Stack du din sabel i den där skamlösa kvinnan?
Nej! Hur känner du till henne?
Här uppe sprider sig dåliga nyheter snabbt.
För att bli senator är det en sak du måste göra, Floyd.
Var med i The Wally Sparks Show .
Nej! Han är en outhärdlig pajas.
Håll tyst! Lyssna på din gammelfarfar.
—Du ska be en bön, Floyd. —Be en bön?
Tjuvtitta inte. Säg efter mig: Jag svär trohet...
Jag svär trohet till USA:s flagga och till republiken den står för.
En nation med frihet och rättvisa för alla.
— Jag svär trohet... —Floyd.
Floyd, vännen. Nu är du patriotisk i sömnen igen.
Förlåt. Vet du vem som var här, Emily? Gammelfarfar!
—Dumheter, du drömde. —Nej, han var här. Tro mig!
—Lägg servetten i knät. —Jag spiller ju inte.
—Jag har nåt jag vill säga. —Mätningarna är otroliga.
Wally Sparks räddar oss. Särskilt sen du sa ja till programmet.
—Jösses! —Ska du vara med i programmet?
Var det det du tänkte säga?
Din lögnaktiga, fifflande... Sparks, din fegis!
Du meddelar pressen, så att jag inte kan neka utan att tappa ansiktet.
Du har trängt in mig i ett hörn, men så fort programmet är slut—
—så är du och din cirkus färdiga här!
Är det ingen som knackar på först?
Jag känner mig fångad, Randal.
Labbet säger att bilderna är äkta och oförfalskade.
Så om jag utmanar dem kan familjen bli ännu mer förödmjukad.
Men om jag drar mig ur kommer mina motståndare att trampa på mig.
Och än värre: Då ser det ut som om jag är skyldig.
Floyd, valet är på tisdag. Innan du har bevisat din oskuld—
—har du förlorat, och kan du inte bevisa din oskuld—
—kan du förlora din guvernörspost. Du bör dra dig ur.
Verkar jag inte svag om jag inte kämpar?
Nej. Jag skulle göra samma sak i ditt ställe.
Gör det som är bäst för Emily och barnen.
Jag har kommit fram till samma svar, men jag ville ändå inte höra det.
—Tack, Randal. —När gör du det?
Tja...
Jag hade tänkt att göra det ikväll...
...i Sparks program.
Varför säger han inte sanningen? Är han oskyldig tror folk på honom.
För att han inte vill ha den här bilden på tidningarnas förstasidor.
Vi kan hitta henne och ha med henne i programmet.
Nej, guvernören vill tysta ner saken.
Så att nån annan kan utpressa honom igen!
Låt honom bara ge sitt uttalande. Om ni nämner strippan—
—så går han.
Harvey, det menar du väl inte?
Jo, det gör jag.
—Fick du tag i det? —Ja.
—Hon ser bekant ut. —Alla ser bekanta ut för dig.
Miller...! Vilken trevlig överraskning.
Jag kom för att gratulera.
Du vann. Det hade jag inte räknat med.
Mr Spencer bad mig att överlämna era nya kontrakt personligen.
—Du får nog ta upp det. —Visst ja, det glömde jag.
Du kan ju inte gå. Hur lång tid tror läkarna att det kommer att ta?
—Några veckor, eller månader. —Ett år.
—Ett par år. —Kolla bruden. Vilken röv!
—Var? Var? —Jag fick dig!
Jag visste att du lurades. Jag fick dig!
—Halleluja! Tack, Gud. Du går igen! —Jag kan gå! Det är ett mirakel.
Nej, det är inget mirakel. Du är en bluff, en charlatan!
—Vad är det du vill ha, Miller? —Ditt huvud på ett fat.
—En snara om din hals. —Försöker du bli sams?
Du ska aldrig få ett jobb i mediebranschen igen.
Miss Preston. De har lurat dig. De har lurat din familj.
—Han är inte skadad. —Visste du det?
—Jag är ledsen, men... —Pappa hade rätt.
—Tack för det, pappa. —Dean...
Nu är det dags att jag ringer mr Spencer—
—och avslutar din vedervärdiga karriär.
—Du ska ingenstans. —Minns du mig?
—Min plånbok! —Ta honom!
Hallå, mr Sparks?
—Vad vill du? —Det är telefon, mr Sparks.
—Hjälp! —Går det bra där inne?
—Wally får sjukgymnastik. —Kan jag hjälpa till med nåt?
—Robby, titta vem som är här. —Mamma, Wally vill ha en kalkon.
—En hel? —Ni kommer inte undan med det här.
—Jag varnar dig, Sparks... —Det är så man får tyst på honom.
Jag känner igen henne, men kan inte placera henne.
—Jag vet varifrån jag känner henne! — —Wally!
—Jag är upptagen. Var...? —Det är hon!
Hon vill träffas med Wally, ensam.
Är det du? Jag trodde inte att du trodde på lösa förbindelser.
Jag har inte haft sex med guvernören. Det var en fälla.
De gav honom sömnmedel, och medan han var medvetslös—
—tog jag av mig kläderna och poserade med honom.
Varför säger du det nu?
För att jag inte kan leva med skulden.
Jag är skådespelare, men jag vill inte bli känd—
—för att ha förstört livet för en oskyldig man och hans familj.
—Jag vill hellre göra Disneyfilmer. —Vad vill du prata med mig om, då?
Jag vill vara med i programmet ikväll, och säga sanningen.
Jag vill göra det rätta och rentvå Prestons namn inför hela landet.
Tre, två, ett...
Hejsan. Ikväll har vi ett mer seriöst program än vanligt.
Och jag vill börja med min speciella gäst: guvernör Floyd Preston.
Jag är glad att ha dig här. Du behövde i alla fall inte köra långt.
Nej, men trafiken i köket var lite hektisk.
Vi måste prata. Du förstår inte...
Du ljög. Jag borde säga det och stoppa programmet.
Mr Sparks, jag vill gärna säga ett par ord...
Stoppa programmet! Han är en bluff! En svindlare!
Han är en charlatan! Rör mig inte! Ni förstår inte. Släpp mig.
—Jag är en viktig person! —Dra ut på det.
Prestons motståndare nedlåter sig till att kalla honom svindlare.
De säger att han färgar håret också. Lögner! Jag duschar med honom.
Det är hans egen hårfärg. Vilken kille du är, mr guvernör.
Han kan ställa upp i trebenslopp själv. Hans fru ler ju ständig.
Så rösta på guvernör Floyd Preston. Tänk stort!
—Mr Sparks, jag har ett viktigt... —Vänta lite med det.
För nu kommer en speciell gäst—
—som blir den viktigaste personen i ditt liv.
Preston skulle precis förklara att han drar sig ur valet—
—för att han här inblandad i en avskyvärd sexskandal.
Här kommer kvinnan och berättar sin sida av historien:
Lola Larue!
Berätta för våra tittare den otroliga historien du berättade för mig.
Första gången jag mötte guvernören var i Savannah var på ett valmöte—
—då han samma kväll söp mig full och våldtog mig på ett motell!
Vad sa jag, guvernören? Vänta lite!
Det är lögn! Emily, jag har aldrig sett kvinnan förut!
—Hon utpressar mig! —Pappa!
—Så du har sett guvernören naken? —Spritt språngande.
Har guvernören några framträdande kännetecken på kroppen?
Ett födelsemärke format som Florida på sin vänstra rumphalva.
Jaså, det har han?
Du gissade rätt.
Visa dem. Kom igen, guvernören, visa dem.
—Gå till reklam. —Idiot!
—Stanna kvar... —Idiot! Det var droppen!
Det var det. Lugna ner publiken.
—Smink! —Mer puder på ansiktet!
Jag kan leva med övernattningarna, kamerorna och hunden.
—Men hur kan du göra så här? —Jag ville hjälpa dig.
—Hjälpa? Du krossar mig! —Var med igen, jag ordnar det.
—Vi går live om 90 sekunder. —Inte jag.
Du måste. Annars ser det ännu värre ut.
—Harvey, hjälp mig. Vad ska jag göra? —Jag tycker att du ska...
Jag vet inte!
—Floyd, hur går det? —Jag är körd.
—Emily är förkrossad. —Det är Sparks fel.
—Du måste tro på mig, guvernören... —Ska jag tro på dig?
Lugna dig, Floyd. Jag ska se till att han hänger för det här.
60 sekunder. Nu eller aldrig.
Då så, guvernören. Vad säger du?
Låt mig vara i fred.
—Jag är färdig. —Kom...
Pappa.
Pappa, det är mitt fel.
Du har inte gjort nåt fel, min son.
Jo, det har jag.
Det var jag som skickade inbjudan till Wally.
Jag gjorde det för att hämnas på dig.
Jag ville att du skulle sluta vara guvernör och bli min pappa igen.
Robert...
Jag kallar dig inte Robby längre, det är ett namn på en pojke.
Du är en ung man nu. Det krävde mod att berätta det du berättade.
Du ska veta att det bästa jobb jag har är att vara din pappa.
Tack för att du påminner mig om...
...att det är det viktigaste också.
Pappa...
Vi hade en otrolig första halva av programmet—
—och andra halvan blir inte mindre otrolig. Jag vill inleda den...
...med att berätta för er...
...att jag kan gå.
Jag har bluffat och låtsats vara skadad—
—av helt själviska orsaker.
Det här kanske är mitt sista program. Många menar att jag inte bör göra tv.
De kanske har rätt. Jag är ledsen för den skada jag har orsakat guvernören—
—och hur jag har sårat den här flickan. Se på hennes leende.
Ett oskyldigt offer. Du vill gärna bli skådespelare.
—Ja, i Disneyfilmer. —Pinocchio skulle passa bra.
Vi har faktiskt ett klipp från din filmdebut. — Kör klippet, Sandy.
Kör!
Var har du studerat skådespeleri? I Nederländerna?
Hon ger en ny mening åt begreppet metodskådespeleri.
Det här var nog ett förspel till din din karriär. Men det kommer mer!
Jag har aldrig haft sex med guvernören. Det var en fälla.
De gav honom sömnpiller, och medan han var medvetslös—
—tog jag av mig kläderna och poserade med honom.
Tack vare min producent Sandy och en dold filmkamera—
—fångade vi den här scenen på film. Men vänta, det kommer mer!
Det Lola inte vet, Julius, är att vi följde henne in i skogen—
—där hon träffade den stora stygga vargen i egen hög person!
—Lola får nog alltid det hon vill ha. —Domare Williams!
—Randal! —Domaren svingar många klubbor.
—Jag känner inte den här slynan! —Slynan? Dra åt skogen, Randy!
Preston ville förhindra nöjesparken om han blev senator.
—Hon är galen! —Han har köpt marken runt om.
Den är värd en förmögenhet, sa han. Du skulle ju dela den med mig!
—Stick Lola! —Hon felbedömde domaren!
Nu ska du få, Sparks! Attack!
—Köp en egen! En bit, då. —Ta betäckning!
Ta kameran.
—Vad är det? —Hallå, flytta på dig!
—Nu ska du dö. —Se upp, Wally!
Få med båda!
En garde!
—Panorera ut! —Kan vi inte prata om det?
—Snygg värjföring! —Sätt kameran i rullstolen!
Nyskurna blommor.
Din nosiga nordstatare.
Lugna ner dig, domaren! Se upp, han är tossig!
Randal! Det där är en ovärderlig antikvitet.
—Gick det bra, grabben? —Alec, få upp kameran!
—Jag åt tonfisk till frukost. —Se upp!
—Hon har en pistol. —Håll er borta, jag varnar er.
—Robert, ring larmcentralen. —Du där, kom hit.
—Å, du får inte... —Försök inte hindra mig!
Ge mig en blomsterkrans!
—Jag är ett barn, men det är allvar. —Jag tar med henne. Stanna där!
—Fort, en närbild! —Det är min pistol!
Han fick mig rakt i touchén .
—Titta! —Där fick du!
Nu har jag dig!
—Ner på golvet! —Joey...!
Släpp mig!
Jag blev precis omskuren av en sushikock.
Jag skjuter! Backa, annars skjuter jag skallen av er.
—Spela inte hjälte nu, guvernören. —Hallå, orättvist.
Å nej!
Adios, domaren.
Hitta en kulstötare!
—Säg inte att vi aldrig leker kull. —Hallå! Jag har en pistol.
Ge mig dina bilnycklar, guvernören.
Attack!
Här kommer domaren!
Han hamnade i stolen.
—Ärendet avslutat. —Det var allt för idag.
Vi ses nästa vecka. Kom ihåg: Det är ensamt överst, om ingen är nedanför.
Pappa, jag är stolt över dig. Skaffa skägg, det såg bra ut.
—Får jag ta över? —Vi förtjänar en Emmy.
—Det blir fint i opinionen. —Bra, de behöver det där borta.
Jag hade rätt. Wally Sparks är ett geni.
Och Miller har rätt, jag är ett programgeni. — Miller, tack.
—Han var inte här den här veckan. —Var fan är han?
Jag vill gärna utbringa en skål för bruden och brudgummen.
Dean, Priscilla, må er kärlek vara för alltid.
Skål!
Kärlek gör att världen snurrar.
Du har fel, Emily. Den gör att världen går upp och ner.
Skål, guvernören. Eller är det senatorn?
Det tror jag. Och det har jag dig och Robert att tacka för.
—Synd att domaren inte kunde komma. —Du ser honom om 10—20 år igen.
När han kommer ut kommer han att känna sig som en ny kvinna.
Vem vill ta av sig kläderna och se vem som är förlovad?
—Jag satsar på dig, guvernören. —Jag är senator.
Emily, de spelar vår sång.
Å nej.
Wally...
Hej, allihop. Idag ska ni få träffa en man som har förälskat sig—
—i en ekorre.
Här har vi dem: Alan Miller och Ekollon.
Vilket fint par.
Översättning: Tilda Appelberg Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Anders Melin